Det bør du ikke gjøre.
Banke på vinduet.
Hvordan visste De at jeg ville?
Tilgi ham, han elsker bier.
Det er en veps, ikke en bie.
Noe helt annet.
Var det ham?
Den fortapte sønn vender hjem.
Ut, Roger. Du får ikke være her.
Det er som å ha en ponni.
Går De til arbeidsværelset?
Ikke ennå.
Ja. Hjemme igjen.
Hjemme igjen.
Mrs. Munro...
...bestanden har sunket noe.
Tok Mr. Healy seg ikke av bigården-
-mens jeg var borte?
Jo, men han kan ikke mer.
-Sa Mr. Healy det? -Nei, datteren.
Han skal bo hos henne. For svak, sa hun.
-Er han for svak? -Han virket kjekk. Mer pratsom.
-Med Dem? -Med seg selv.
Nøkkelen til arbeidsrommet.
Er det lunsj?
Watson hadde giftet seg, jeg var alene.
Den dag han forlot Baker Street,-
-begynte saken, som skulle bli min siste, å utvikle seg.
1. verdenskrig tok slutt for nesten 30 år siden.
På ny kom turister til Baker Street for å få et glimt av Sherlock Holmes.
I historiene ga Watson heldigvis falsk adresse-
-for vårt losji.
Så De fant korrekt adresse.
Hvorfor gjorde du det?
Sir?
Du brøt inn i arbeidsrommet. Mitt sanctum sanctorum.
Mitt private sted.
Før De reiste til Japan,-
-så jeg at De skrev. Jeg visste ikke at De skrev historier.
Ja, det var dr. Watson som skrev.
Jeg lånte nøkkelen, og gikk inn...
-...og der var den. -Hvor mye leste du?
Til der det sluttet. Det var spennende også.
En mann kom, De sa: "Det gjelder Deres hustru."
Hvordan visste De det?
-Gjorde De den saken? -Hvilken sak?
"Stokken er merket av hundetenner. Treverk fra en øy sydvest for Madeira."
Den saken.
Hvordan vet man om en mann kommer angående hustruen?
Han har giftering?
Nei. Alle sporene er på den siden.
I setningen, for å være presis.
"Inn kom en ung mann-
-i nypressede, men ikke kostbare klær."
Klærne er nypresset. Han er ung, men de er ikke kostbare.
Det var konen. Menn kan det ikke, og han har ikke råd til tjenere.
Utmerket.
-Var det slik De visste det? -Nei.
Er man detektiv, og får besøk av en mann,-
-gjelder det som oftest hustruen.
Hvorfor sluttet De å skrive der?
-Fikk De alt på apoteket? -Bestilt. Det tar noen dager, sa de.
Da får de holde ord.
Triumf i alt annet?
Det var rene Frigjøringsdagen.
Doktoren er her.
-Ble De forkjølet i Japan? -Lyder det slik?
Som om noe nettopp er over.
Og De er blitt litt tynnere.
Fant De det De søkte?
Det mystiske "sannpepperen"?
Sichuanpepperen.
Ja, beklager.
Det var derfor karen inviterte Dem?
Slik at De kunne smugle det hjem?
Det kan da ikke motvirke noe De gir meg.
Det kan vel ikke gjøre skade?
Ikke i seg selv, nei.
-Kan det ha bivirkninger? -Muligens.
-For eksempel? -Håp.
Hva het karen som inviterte Dem til Japan?
Dere var sammen i en uke.
Brevvekslet i månedsvis.
Husker De navnet?
En leilighet ved siden av mitt kontor er til leie.
-Nei! -Og når De glemmer hvor telefonen er?
Ikke husker å slå av gassen? De kan ikke leve alene.
Jeg lever ikke alene.
Jeg har husholdersken.
Ta denne dagboken.
Hver dag De glemmer et navn eller et sted,-
-setter De et merke ved den datoen.
Og hvis jeg glemmer å merke den?
Nei.
-Det er dronninggelé. -Vi bruker ikke det mer.
I stedet bruker vi dette.
Det kalles "sichuanpepper".
Er det mat?
-Kom det fra avløpsrøret, kanskje? -Det kom fra Japan.
-Ja, da, så. -Det brukes som dronninggelé.
I te, i kaffe.
Bruk det i maten, for å sette en spiss på-
-Deres spesialiteter.
Mr. Holmes?
Tamiki Umezaki.
Velkommen til Japan.
Jeg er beæret over at De tok invitasjonen til følge.
I natt bor vi hos meg.
I morgen starter vi letingen.
Jeg har hatt boken Deres i tyve år.
Jeg kjøpte den straks den ble utgitt.
Jeg håper De gjør meg den ære å signere den.
Ja.
Selvsagt.
Mr. Umezaki, hvor nær byen vokser sichuanpepper?
For det meste nær havet.
Hvor langt må vi reise?
Stedet jeg tenker på, tar to dager med tog.
De er svært ivrig?
Jeg har et prosjekt å fullføre,-
-og trenger å være på mitt skarpeste.
Jeg vil nyte godt av effekten snarest mulig.
-Haster det slik? -Jeg er redd for det.
De er en meget stor detektiv!
Mange takk.
Min mor undrer om De har tatt med Deres berømte hatt?
Jaktluen.
Den var staffasje fra illustratørens side.
-Jeg har aldri brukt en slik. -Og pipen?
Jeg foretrekker en sigar.
Jeg sa til Watson at jeg-
-kun ville skrive for å korrigere-
-hans fantasifulle kunstneriske frihet.
Har De skrevet historier selv?
Men jeg forsøker å gjøre det nå.
Jeg må bli ferdig med Dem før jeg dør.
Så det gjelder Deres hustru?
Det gjelder Deres hustru.
Det gjelder...
Roger.
Se her.
Vi ses etter lunsj.
Jeg trenger hjelp med biene.
Så De fant korrekt adresse.
-En vennlig portner i 221B... -Et lite påfunn for å avlede nyfikne.
Amerikanere, for det meste.
Sitt ned, Mr. Kelmot.
Så...
-Dette gjelder Deres hustru. -Hvordan visste De det?
Uvesentlig. La meg høre hva De har å si.
Min hustrus navn er Ann.
Moren døde i barselseng. Faren, en oberst, døde i Waziristankonflikten.
Vi ønsket oss barn.
Hun mistet vårt første i 3. måned.
Vårt andre i 4. måned.
Å prøve på ny, var for farlig.
Ann var...
...fortvilet
Det var som om barna vi mistet var virkelige, og ikke...
Takk.
Hun insisterte en stund på stener-
-på familiens gravsted, som om likene lå der.
Hun trengte desperat noe som lindret melankolien.
Hun liker musikk. Jeg foreslo glassharmonika.
Fars kjæreste eiendel,-
-som han spilte til sin dødsdag.
Den ble hentet til huset, og jeg organiserte en måneds leksjoner.
En time ukentlig.
Snart ba Ann om to timer i uken.
Så tre timer, og så hver dag.
Så hun ga seg i kast med en distraksjon, som De håpet.
-Hvorfor er De her, Mr. Kelmot? -Mr. Holmes...
...min Ann er forandret.
Ikke bare av leksjonene, eller pasjonen for instrumentet.
En dag hørte jeg spillet stanse.
Hun sa, helt tydelig:
Grace?
James?
Det skulle vært barnas navn.
Jeg konfronterte henne, hun nektet.
Så jeg forbød harmonikaspill og leksjoner.
Læreren, Madame Schirmer, har farlige anskuelser.
-En musikklærer? -Hun har forhekset Ann.
Hun misbruker et svakt sinn. Jeg vet ikke hvorfor.
Har De beviser?
Etter at jeg stanset leksjonene,-
-mottok jeg i posten-
-tre kvitteringer fra kvinnen.
Alle for én harmonikaleksjon.
Ann nektet igjen.
Så min hustru får ikke lenger-
-heve penger i banken.
I går fulgte jeg etter Ann til stedet der kvinnen underviser.
Fra fortauet kunne jeg høre henne spille.
Jeg gikk selvsagt inn, men-
-kvinnen sa: "Hun er ikke her."
I går aften utspurte jeg Ann.
Hun sa at hun ikke hadde vært hos Madame Schirmer.
Ikke på flere uker.
Har De et portrett av Deres hustru?
Jeg tar saken, hvis De svarer på ett siste spørsmål.
Selvsagt.
Hvilken parfyme bruker hun?
Roger?
Det er sent. Slokk, som om vi ble bombet.
Se på deg, da.
Husker du faren din?
Jeg husker at han tok hånden min, og gikk til havet.
Du husker ikke.
Det er fotografiet.
Og de usynlige historiene?
Iblant fant faren din på historier ved sengetid.
Han sa "si meg tre ting", og så sa du:
"En ball, en katt og Roger."
Og så fant han på en historie-
-om en ball som hadde en katt som het Roger.
Alltid noe, og noe, og Roger.
Du husker ikke historiene?
Nei.
Gjør du?
Jeg er ikke flink med historier.
Sov godt.
Først og fremst: Det er ingen fare.
Bier ønsker ikke å skade deg.
De er bare opptatt av å beskytte seg.
-Mot mennesker? -De er altfor intelligente for oss.
Deres fiender er været, sykdom og rovdyr.
Vepsen er deres største fiende.
Visste du at én veps kan drepe 40 honningbier på under et minutt?
Derfor liker vi ikke veps.
Ja, sir. Vi liker ikke veps.
Dronningen styrer kolonien.
Dronene betjener dronningen.
Løft armene.
Arbeiderne gjør arbeidet. Slik det skal være.
Vår bekymring er den nylige nedgangen i bibestanden.
Vi har identifisert problemet, nå må vi løse det.
Ta denne.
Er De blitt bitt?
Stukket. De har ikke tenner. Ja, det er jeg.
Men ikke ofte?
7816 ganger.
Jeg holder fortegnelse.
De er ikke helt skrekkelige.
Er De noen gang blitt bitt?
Nei, jeg er aldri blitt bitt.
Folk arbeider jo med bier stadig vekk.
Hva er dronninggelé?
Det er et spesielt stoff som arbeiderne utsondrer.
-Hvorfor "dronning"...? -Fordi det er maten hennes.
Bravo.
Det var geléens helbredende kraft som foranlediget min monografi-
-"Dronninggeléens betydning,-
-og potensielle helsegoder ved bruk av sichuanpepper."
-Hva er det? -Sichuanpepper?
På japansk er hire sansho-
-trivialnavnet til zanthoxylum piperitum.
Det brukes i behandling av degenerative sykdommer.
Anemi, kretsløpssykdommer,-
-artritt og...
Hva heter det nå? Senilitet.
Det var en vittighet.
Nyere forskning antyder at sichuanpepper er-
-langt mer lovende enn dronninggelé.
Derfor bruker vi kun sichuanpepper fra nå av.
Har De skrevet mer om ekteparet?
Alt til sin tid.
-Er det sant? -Selvsagt. Diktning er meningsløst!
Der De stanset sist. Hvorfor spurte De om parfymen?
Er det Cameo Rose?
Ja, sir.
Den etterlater alltid et snev.
Madame Schirmer.
Det er Thomas Kelmot. Slipp meg inn.
Madame Schirmer!
Herr Kelmot, jeg advarte! Kommer De, tilkaller jeg politiet!
Min venns emosjonelle tilstand tilsier at om han nektes adgang,-
-kan han kanskje ikke besinne seg.
Slipper vi begge inn, tar jeg det fulle ansvar. Takk.
-Hvem er dette? -Denne herren er detektiv.
-Jaså? Hans kort, takk? -Hans navn er Sherlock Holmes.
Kan jeg lukke vinduet? Det trekker.
Nei.
Jeg har sett Holmes i blader,-
-med hatten og pipen. Det er ikke denne personen.
Jeg så Ann ankomme. Jeg krever at De utleverer henne.
Deres hustru er ikke her.
Det sa De sist.
Tviler De på mitt ord?
Kjære Oswald, man ønsker å vite om du er denne mannens hustru.
-Nei. -Du kunne jo være forkledd?
-Jeg tror ikke det. -Voilà!
Det er det jeg tror engelskmenn kaller et vannklosett.
Hun var her!
-Jeg så henne! -Insisterer De på å forfølge henne...
...når De betaler meg for det,-
-vil en av oss bli overflødig.
-Han er fortvilet. -Han er en tåpe.
Glassharmonikaen ble sett på som sortekunstens instrument.
Den ble benyttet for å kontakte de døde.
Det dreide seg visstnok om glassenes beskaffenhet.
Det tror De da ikke?
Hva jeg tror, er uinteressant.
-Når var Mrs. Kelmot her sist? -Det er flere uker siden nå.
Kvitteringene De sendte henne, var for Oswalds leksjoner.
Mrs. Kelmot betaler for dem.
Frau Kelmot er pasjonert,-
-men hun er en amatør. Hun visste at Oswald var den begavede.
-De visste at hun ikke var her. -Ja. Oswald bruker ikke hennes parfyme.
De er uansett ikke Sherlock Holmes!
Så omtenksomt.
De ventet på meg.
-Hva gjør du? -Prøver å se hvor jeg har vært.
Vet du ikke det?
Mr. Holmes vet slikt ved å se på et menneske.
-Hvor skal du? -Til biene!
Spis frokost først!
Tanten din har skrevet.
Hun sier at et par åpner hotell i Portsmouth.
-De trenger husholderske. -Hva skal vi i Portsmouth?
-Vi kan ikke bli her. Ikke evig. -Hvorfor?
Hva fins i Portsmouth?
-Et par åpner hotell. -Det sa du.
-Ikke gå fra bordet før du er ferdig. -Jeg er ikke ferdig.
-Ikke spis den japanske lorten. -Hire sansho.
-Du liker nok kuben... -Bigården.
...og du liker å få ansvar. Men gå ikke for nær.
-Bier biter ikke. -Jeg mener ikke biene.
Mr. Holmes er ikke her for alltid.
Tante sier at hotellet kanskje tar inn deg også.
-Dem har portnere og... -De har portnere.
Ferdig.
Apoteket har levert sakene.
Skal Roger åpne boksen?
Nei, jeg tar meg av det når jeg er ferdig.
Ja, sir.
Sir.
Roger har hjulpet Dem. Han er snill.
Gløgg. Far hans og jeg kjente ikke-
-til tingene en slik gutt er opptatt av.
Eksepsjonelle barn er ofte født av ubetydelige foreldre.
Jeg har en søster i Portsmouth.
Et par hun kjenner, åpner hotell.
-De er villige til å ansette oss. -Har De en søster?
Det ventet jeg ikke.
Dreier dette seg om gasje?
Nei.
Jeg tar det til etterretning.
Min mor var trist da De reiste.
Nå er jeg lei for at jeg ikke tok jakthatten med.
-De sa at De aldri brukte slike. -Men det ville ha gledet henne.
Hun ønsket diktning, De er ekte.
Jeg er ikke så sikker.
Jeg var kanskje ekte en gang. Inntil John diktet meg opp.
Deretter hadde jeg knapt noe valg.
Spill rollen slik han formet den, eller bli bestridelsen av den.
Jeg er glad i pipe.
Men å røke en, spesielt offentlig,-
-etter at den ble en velkjent rekvisitt, forekom meg vulgært.
Så dr. Watsons fantasi endret Dem.
Fantasi betyr lite for meg.
Jeg foretrekker fakta.
Som barn kom jeg hit med min far.
Det ble skapt som en miniatyr.
Vi vandrer her som kjemper.
Stenene representerer menneskene han har mistet.
Sherlock-san!
Hire sansho?
Sichuanpepper.
Mr. Holmes!
-Er det for sent å se til biene? -Langt ifra.
Biesjekk!
-De er rolige. -Ja.
Hva skjer når bier dør?
-Er det et metafysisk spørsmål? -Sørger De over dem?
Jeg har aldri sørget over døde, bier eller andre.
Jeg ser på omstendigheter Hvordan døde den, hvem var ansvarlig?
Død, bedrøvelse, sorg.
Det er trivielt. Logikk er sjeldent, derfor-
-dveler jeg ved logikk.
Takk, min vennlige herre.
God natt, bier.
Drøm søtt, bier.
Hva sier du til et bad i morgen?
-I sjøen? -Ja.
-Det blir friskt. -Sunt for blodet!
Ja vel.
Hva slags bøker liker du,-
-ved siden av Watsons historier og bøker om bier?
Det er alt jeg har.
Det er en god boksamling her.
Ta enhver bok du har lyst på.
Mr. Holmes?
Skal vi svømme?
Jeg har tatt meg av bigården.
Er alt bra?
Jeg har det fullstendig...
Jeg har det helt...
Fullstendig bra.
Ja vel, Roger.
Gå av sted, jeg tar deg igjen.
Kom nå, Roger! Ellers går dagen fra oss.
Godt gjort.
Fotografiet er av henne?
Kvinnen i historien.
Ja.
Skriver De på grunn av henne?
Jeg ville ikke si at jeg skriver.
Jeg forsøker snarere å huske.
Takk.
Min bror Mycroft døde for noen måneder siden.
Klubben hans, Diogenes,-
-ba meg komme til London for å hente tingene hans.
Jeg fikk et lite skrin-
-med Watson-historiene-
-som jeg selv aldri hadde lest.
De var slik John beskrev dem:
Triviallitteratur i høyprosastil.
Men en av titlene ansporet min interesse.
Historien var kjent, men avslutningen virket svært gal.
Jeg hadde ikke sett noen av filmatiseringene.
Ved et heldig sammentreff, fikk jeg snart anledning.
Det er merkelig å se ens egen skikkelse, ti meter høy.
Jeg er bekymret for Anns forstand.
Hennes forstand?
Vær heller bekymret for Deres liv.
Hva mener De?
Mord, Mr. Kelmot.
Mord.
Spilt som en pantomimefigur.
Forgiftet?
Hvordan kunne jeg det?
Deres harmonika, Madame Schirmer.
Absurd!
Eller snarere, glassene.
Blyet i krystallet skaper tonene.
Absorbert gjennom huden-
-kan små doser forårsake forvirring, hallusinasjoner.
Men konstant, tvangsmessig kontakt-
-kan ende med sinnssykdom-
-og død.
Hver ny vending fulgtes av en snodd bart og et utropstegn.
Mordplanleggeren er sinnrik.
-De mener da ikke...? -Jeg er redd De må...
...finne en ny musikklærer.
Det rene tøv!
Hvilket motiv kunne kvinnen ha for å drepe Ann?
Jeg søkte noe som kunne friske opp minnene-
-om selve saken.
Og der var det.
Hennes fotografi.
For få år siden-
-kunne jeg ha fortalt deg alt om kvinnen på bildet.
I alle fall hva som hendte henne.
Hvorvidt hun var offer eller forbryter.
Men den aftenen-
-kunne jeg ikke huske noe.
Bare at det var min siste sak,-
-årsaken til at jeg sluttet i yrket.
Jeg flyttet hit, trakk meg tilbake til biene mine.
Så jeg bestemte meg for å skrive historien ned på papir.
Slik den var, ikke det John gjorde den til.
Korrekt, før jeg døde.
De skal ikke dø.
Roger,-
-jeg er 93 år.
Min grandonkel ble 102.
Da er min skjebne beseglet.
Hva er muligheten for å kjenne to menn som lever så lenge?
Jeg kjente ham egentlig ikke.
Jeg tar meg av biene.
-Au! Mr. Holmes! -Mr. Holmes!
Jeg er blitt stukket.
I motsetning til veps, lar biene brodden sitte igjen.
Jeg gjorde vel noe dumt.
Iblant er det overhodet ingen grunn.
Saltvann. Drikk det.
Eller løksaft, for å unngå alvorlige følger.
Og det er unødig å fortelle din mor om dette.
Vi må ikke bekymre henne.
Går De tilbake til historien?
Er det prisen for din taushet?
Min munn er lukket.
Så omtenksomt.
De ventet på meg.
God ettermiddag.
Te for én, ved vinduet.
Ja vel, sir. Se opp for trinnet.
-Syk, sier De? -Å skrive sjekken tok all hans styrke.
-Vær så god, sir. -Takk.
Her er de.
-Har De brukt det før? -Nei.
Det er meget giftig.
En dråpe er mer enn nok.
Takk.
Thomas er så syk. Han insisterte på at jeg undersøkte.
De kan forsikre ham om at intet i testamentet han dikterte, er endret.
Deres eiendeler går til ham, og hans til Dem.
-Unnskyld. -Ja, frøken?
Er 8.10 et hurtigtog?
Nei, det stanser lokalt.
Og 9.05?
Det er et direkte hurtigtog.
Takk.
Gå om bord!
Bier tiltrekkes av Dem.
Det er parfymen. Cameo Rose.
Hun tror De er en blomst.
Stakkaren er nok forvirret.
Får jeg lov?
Mange takk.
Iris. Utrolig robuste.
Får de lys nok, kan de vokse overalt.
Ørken, kulde, sten.
Hvordan tror De det kan ha seg at noe så lite og uanselig som iris-
-er så mye sterkere enn vi er?
Kanskje ting som skjer, affiserer dem mindre.
Er De botaniker?
Bare amatør.
Det er en av mine kjepphester.
Om jeg får lov å vise det,-
-har jeg en spesiell hobby som kanskje kan more Dem.
Jeg kan se fremtiden.
Skal jeg spå i hånden Deres?
Jeg lover å unngå noe skrekkelig.
Og vår lille venn?
Deres foreldre er borte.
Deres mor døde for lenge siden, Deres far mer nylig.
De elsket en...
Nei,-
-mer enn én person.
Men de har forlatt Dem,-
-og Deres kjærlighet til dem har intet sted å gjøre av seg.
De lider.
Men la ikke smerten dirigere Deres handlinger.
Det det fører til,-
-viser linjene ikke så tydelig.
-Hvorfor? -Unnskyld?
De ser så mye.
Hvorfor ser De ikke hva som vil skje?
-Linjene... -De sa det.
Gå et annet sted med selskapslekene, Mr. Holmes.
Vent.
Vente.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke huske...
Mamma! Mamma!
-Besvimte han av røyken? -Det er mulig.
Han reiste seg antagelig for fort.
.Det er ikke første gang. Forrige husholderske var fortvilet.
Han må ha bestemt å ta det subkutant.
Nå kan vi ikke reise.
Nei. Han har sørget for det, har han ikke?
Hvor er hire sansho?
Sichuanpepperen.
Er den ikke der, så vet ikke jeg.
Har du kastet den?
-Hvorfor skulle jeg det? -Av skadefryd og ondskap.
Hvor har du slike ord fra?
Ordboka.
Han tok vel lorten selv. Så brant alt sammen opp.
-De kan gå i kaminen. -Har Mr. Holmes sagt det?
Han kaster alltid slikt.
-Hvordan vet du hva det er? -Vil du vite hvem som skriver?
Pensjonister som "avslører" Jack the Ripper, enker med tapt katt-
-som vet at bare han kan finne dyret.
Han er siste utvei for galninger!
-Du kan ikke bestemme! -Jo! Jeg er sykepleier med kokkelønn!
Han er invalid. Han trenger pleier, ikke husholderske.
-Han falt bare. -Din bestefar var sunn og frisk i 60 år.
Så falt han, og døde tre uker senere.
Han bør på sykehus. Eller på hjem.
-Han blir bedre! -Og når han blir det, reiser vi!
Forstått?
Det er brev fra Japan.
Fra Mr. Umezaki.
-Har du lest det? -Nei.
-Jeg hadde lyst. -Begjærets synd. Du er katolikk.
-Mor sier at De kaster de fleste brev. -Og hvorfor?
Folk vil at De skal løse ting.
-Leser De brev, vil De gjerne hjelpe. -Nei. Du har for stor tiltro til meg.
Det er fordi jeg ville føle meg forpliktet til å svare.
Kanskje Mr. Umezaki ber Dem komme tilbake.
Jeg reiser aldri tilbake dit.
-Hvorfor ikke? -Lang reise, gammel mann.
De klarte det før.
Det var før.
De kunne få mer sichuanpepper.
Det har ikke hatt den minste virkning på hukommelsen min.
Ikke mer enn dronninggeléen.
Du har vært den eneste motivasjon til noen slags erindring.
Ta opp brevet.
Han skriver for å si at hans mor er død.
-Hvordan visste De det? -Han sverget aldri å kontakte meg mer.
Det eneste som kunne endre det, var et siste ønske fra moren.
En god sønn gjør alltid det hans mor ber om.
Mr. Holmes!
De får ikke stå opp!
Mrs. Munro, jeg har talt skrittene-
-fra seng til vindu.
Ikke gjør noe alene. De skal ringe!
-Jeg ville ikke være til bry. -De er til bry hvis jeg må...
...løfte Dem opp fra gulvet!
Jeg hadde ikke oppfattet at dette var blitt en arbeidskonflikt!
Jeg har prøvd å kalkulere sjansen-
-for at vi skulle finne hire sansho på et sted så blottet for liv.
Kanskje livet vender tilbake.
Hire sansho.
Hvordan smaker det?
Vi søkte det ikke for smakens skyld.
Og nå, før vi reiser,-
-er det noe jeg ikke må glemme.
Jeg har signert den, som De ønsket.
Jeg vet ikke om De kan lese håndskriften min.
"Til Mr. Umezaki, som ikke har eid denne boken lenge."
De har ikke hatt den i 20 år. Den er fra et bibliotek.
Det er merker etter kortholderen De fjernet.
De vet ingen ting om bier eller dronninggelé,-
-eller sichuanpepper.
Nok til at De kom hit.
I løpet av vår brevveksling...
-...gjenkjente De ikke navnet mitt? -Nei.
Min fars, da?
Masuo Umezaki?
-Jeg har aldri kjent Deres far. -Han var diplomat i London.
Han elsket alt som var engelsk.
Min første presang var et cricketballtre.
Dette var den andre.
På engelsk, for å "fremme min utdannelse".
"Etter diskusjon med den store detektiv Sherlock Holmes,-
-forstår jeg at det er best for oss alle-
-at jeg blir i England på ubestemt tid.
Av denne boken vil du se at han er en meget vis og intelligent mann,-
-og at hans råd i denne sak ikke bør ignoreres."
Vi hørte aldri mer fra ham.
-Det gjør meg vondt. -Min mor er døende.
Hun ble gammel uten ektemann,-
-og De var årsaken.
Jeg forstår.
Siste gang De hørte fra Deres far, var første gang De hørte om meg.
Masuo forsvant fra Deres liv, og jeg dukket opp,-
-i form av en bok.
Den ene tok den annens plass.
Dere bør bruke den tid dere har til å forsone dere med sakens fakta.
En mann forlot sin familie, og skrev en "historie" til sønnen.
Han var ikke den første som tilslørte sin feighet med en offerfane.
Jeg beklager...
...men jeg har aldri kjent Deres far.
Jeg skal ikke lenger plage Dem med spørsmål.
Men hvis sichuanpepper virker,-
-kan De underrette meg?
Hjelp!
Takk.
Jeg ser ut som jeg er blitt angrepet av hunden fra Baskerville.
Mor må ikke se Dem i den jakken.
-Den er et bevis. -Ja.
På hva? Mord?
Jeg har noe til deg.
Apis cerana japonica.
-Har de bier i Japan? -Ja. Presis som våre.
Men japanske.
Nei, den er til deg. En gave.
-Takk. -Arigato, sier de i Japan.
Er det noe galt?
De har mistet et dusin bier til.
-Et dusin? -Hva kan det være?
Et utbrudd av dødelighet.
Kanskje en sykdom vi ikke kjenner fra før, eller en brå mutasjon.
Hent noen lik, så undersøker vi dem.
Ja, sir!
Og forstørrelsesglasset. I en skuff i arbeidsrommet.
Roger?
Mr. Holmes føler seg bedre i dag.
Jaså?
Så mye bedre at vi skal starte en etterforskning.
-Av hva? -Forbryterbølgen som har...
...gjort ende på flere av bigårdens mest fremstående beboere.
Trenger dere mistenkte, så vet dere hvor jeg er.
Vent, mamma.
Spør vi, så tror jeg nok at Mr. Holmes ville gjøre den saken.
Han vet hvor folk har vært, bare ved å se.
-Gjør det med mamma. -Din mor vet nok hvor hun har vært.
Ikke mer plagsomt tøys.
Det er ikke tøys.
Stå foran Mr. Holmes.
Slik. Så sier han hvor du har vært.
Gjør det.
Skal hun snurre rundt?
Det er ikke nødvendig.
Snurr rundt.
De var borte hele dagen.
Soten på kjolen viser at De tok toget til Portsmouth.
Andre strekninger i nærheten som tar så lang tid tur-retur,-
-repareres eller er ødelagt.
De møtte hotellets eiere.
Hår og negler viser at-
-De ønsket å gjøre et godt inntrykk.
De aksepterte eiernes tilbud. De sa nei til te,-
-og møtte ikke søsteren som De ikke er spesielt glad i.
De brukte byrden jeg utgjør som påskudd for å skynde Dem tilbake.
-Det var ikke et påskudd. -Sa du ja?
Om en uke fra mandag.
Begge?
-Vi... -Hun gjør meg til skopusser!
Hun vil at jeg skal gjøre det hun gjør!
-Det er ingen skam! -Du klager ofte nok...
...på hvor ille alt er! At du gjerne ville hatt det bedre!
Hun kan nesten ikke lese!
Gå etter henne!
Be om tilgivelse for å ha sagt ting for å såre.
Du var ondskapsfull!
Ber du ikke om unnskyldning, vil du angre.
-Det sier alle. -Det er sant. Je regrette tellement.
-De angrer... -Så sterkt!
Far din hatet arbeidet sitt.
Bilmekaniker, som far sin.
Da han ble innkalt, sa han til meg:
"Jeg vil ikke tilbringe krigen under en fin herremanns jeep.
Jeg søker meg til R.A.F."
Og det gjorde han.
Han tok opplæring, fikk gode vitnesbyrd,-
-ble henvist til en Bristol Blenheim IV.
Han ble skutt ned under første tokt.
Alle kameratene som jobbet i bilparken, kom uskadde hjem.
Jeg burde ikke ha sagt det jeg sa.
Det er en lærepenge.
Ikke si alt du tenker.
Se.
-Hvordan fant du den? -I skrivebordet Deres.
-Det er umulig. -I hjørnet.
-Skjønte ikke at det var et skrivebord. -Det er Johns, ikke mitt.
Det ble igjen i Baker Street da han giftet seg.
Og det har et hemmelig rom, med hansken De skriver om!
De sier at Watson tok feil...
-...men historien... -Jeg skriver ikke mer.
Men Watsons historie nevner harmonikaen,-
-den tyske damen og hansken. Kanskje han hadde rett.
Umulig! Innen den tid hadde John forlatt Baker Street!
-Hvorfor var den der, da? -Jeg vet ikke!
Visste jeg det, så har jeg glemt det!
Da kan De likevel ha lykkes, slik Watson skrev?
Nei, for det var min siste sak!
Om jeg hadde oppklart den,-
-ville jeg ikke ha forlatt yrket og tilbrakt 35 år her,-
-avsondret fra verden!
Jeg valgte eksil som straff. Men hvorfor straffet jeg meg?
Jeg må ha gjort noe skrekkelig galt,-
-men har ingen forklaring på hva.
Bare smerte og skyldfølelse.
Meningsløse, ufruktbare følelser!
Gid jeg aldri hadde påtatt meg Umezakis sak!
Kelmots.
Hva?
Kelmots sak.
De sa "Umezakis".
Roger.
Maten er ferdig.
Jeg får rydde opp.
Mr. Holmes,-
-vil De ha mat nå?
Mr. Holmes.
Hvis De dør,-
-hva vil skje med biene?
Jeg har ingen anelse.
Alle spørsmål kan ikke løses.
Den ble benyttet for å kontakte de døde.
Død, bedrøvelse, sorg.
Det er trivielt.
Logikk er sjeldent.
De døde er ikke så langt borte.
Bare på den andre siden av muren.
Når sa De det?
Gå et annet sted med selskapslekene.
Min mann kan ikke narre meg, jeg steller hans klær.
Deres yrke er meg fremmed, men å spå objekters fremtid-
-er formodentlig uvanlig.
Formålet var kun å oppnå et ønsket resultat.
-Hvilket? -Å forhale Deres plan.
Forhindre at De når det mål De er så opptatt av.
Selv før jeg så Dem i dag, enset jeg Deres sterke følelser for Deres mann.
Han tok fra Dem musikken De elsket, leksjonenes glede,-
-nektet å merke en barnegrav.
Alt dette forkynte Deres antipati.
Deretter så jeg Deres handlinger.
De forfalsket signaturen,-
-tok penger fra hans konto,-
-kjøpte gift,-
-undersøkte testamentet,-
-planla flukt med en mystisk mann som ble godt betalt.
Et spill for å narre meg.
Overbevisende detaljer-
-som pekte mot Deres intensjon. Å myrde Deres ektemann.
Bortsett fra to feil.
Deres ektemann var skyld i den første.
Hadde Mr. Kelmot ikke vaklet inn i Madame Schirmers studio-
-og ført meg ut av kurs,-
-ville De ikke ha måttet vente så mistenkelig lenge på gaten.
Men De hadde intet valg, så De ventet.
La meg nevne at intet ved Dem indikerer at De er en kvinne-
-som nyter å se i vinduer,-
-særlig ikke hos en dyrepreparant.
-Var det feil nummer to? -Nei, det bekreftet den første.
Den neste var uunngåelig,-
-og mer fellende.
Mannen på stasjonen.
Alt ved ham: Klærne hans, lappene på buksene hans,-
-hendene som var arret og svidd av syre,-
-forkynte hans yrke: Stenhugger.
Penger var nok tvingende nødvendig...
...ellers ville De aldri ha forfalsket signaturen.
De skulle betale gravstenene som Deres mann ikke tillot.
For Grace. For James.
For Dem selv.
Arrangerte De alt, slik at det så ut som Mr. Kelmot var offeret,-
-kun for å føre meg på villspor?
Da jeg fant kortet,-
-var jeg rasende over...
...at Thomas kjente meg så dårlig at han måtte benytte en detektiv.
Så slo det meg-
-at om noen kunne forstå, ville det være Dem.
Thomas tror jeg er gal fordi jeg snakker til mine barn.
Han forstår ikke.
De døde er ikke så langt borte.
De er bare-
-på den andre siden av muren.
Det er vi, på denne siden, som er så...
Alene?
Jeg har vært alene...
...hele mitt liv...
...men med intellekt som kompensasjon.
Er det nok?
Det kan være det,-
-om man er så heldig å finne en havn i verden,-
-og en annen sjel som ens ensomhet kan eksistere med.
Vet De en havn-
-der to slike sjeler kan eksistere?
Det var et tilbud som jeg aldri har fått maken til.
Hun ville dele sin ensomhet med meg.
Først senere forsto jeg hvor skjebnesvanger min avgjørelse var.
De har en ektemann som elsker Dem.
Reis hjem til ham.
Mr. Holmes...
...jeg takker Dem.
Hva annet kunne jeg gjøre, frue?
Hun hadde helt flaskens innhold ut,-
-og uten å mene det-
-forgiftet det uskyldige vitnet.
I en av Johns historier ville han ha kalt det et varsel.
KVINNE DREPT
Vår tid sammen var kort.
Mindre enn en time.
Men hennes død viste at menneskesjelen-
-er et mysterium som ikke kan belyses kun av logikk.
Jeg hadde lykkes i å utlede sakens fakta,-
-men uten å forstå deres mening.
Aldri før hadde jeg følt slik en ubegripelig tomhet-
-i min egen sjel.
Først da begynte jeg å forstå hvor fullstendig alene jeg var-
-i verden.
Mrs. Hudson skrev til Watson.
Han kom straks.
Han ble hos meg i vårt gamle losji i en måned.
Jeg fortalte ham om saken, i alle dens detaljer.
Han hentet meg fra avgrunnens rand.
Og så skrev Watson historien.
Han gjorde meg til helten.
Slik viste han godhet.
Han kunne ikke skrive figuren han hadde skapt på en annen måte.
Etter så mange år, kjente John meg overhodet ikke.
Hvorfor han tok hansken, kan jeg bare gjette:
For å forhindre at den ble en sterk påminnelse,-
-en kilde til bedrøvelse som jeg kunne vende tilbake til?
Men han klarte heller ikke å tilintetgjøre den.
Etter det gled vi fra hverandre.
Tre år senere var også John død,-
-uten at vi noen gang hadde sagt farvel.
Slik avsluttes den sanne historien om en kvinne som døde for tidlig,-
-og en mann som inntil nylig var sikker på å ha levet for lenge.
Er Roger hos biene?
-Antagelig. -Jeg må si ham noe viktig.
Fortsett med det De gjør.
Spør ham hvor vanningskannen er!
Ambulanse? Dette er Headly House.
-Headly? -Raskt!
Og ta med adrenalin.
-Headly House? -Headly!
Roger?
Roger!
Nei!
Roger!
Mr. Holmes?
Det er politibetjent Gilbert.
Mr. Holmes?
Ja, betjent?
De gir gutten adrenalinsprøyter, som De sa. Men...
...det ser ikke bra ut.
Han flyktet fra angriperne.
Fotsporene hans.
Mønsteret viser at flukten var forvirret.
Svermen må ha forfulgt ham.
Før han mistet bevisstheten ble huden rød,-
-fulgt av sviende smerte,-
-synkende blodtrykk og svekkelse.
Hals og munn vil ha hovnet opp, derfor ropte han ikke på hjelp.
Så: Synkende pulsfrekvens...
...pustevansker...
...sjokk.
Visste De at han var allergisk mot bier?
Jeg var sikker på det motsatte.
Nei, Mrs. Munro!
De må ikke gjøre det!
Sønnen min våkner ikke.
Kanskje han aldri våkner.
Legene sendte meg hjem.
Og De sa ikke engang hva som var hendt!
-Jeg tenkte det ikke endret noe. -Jeg er moren hans!
Jeg er moren hans...
...og De stjal ham fra meg! Han er alt jeg hadde!
Og nå har jeg mistet ham!
Hvorfor gjorde de det ikke med Dem? Det skulle ha vært Dem!
Det var ikke bienes skyld.
-De er bare glad i biene! -Jeg er glad i Roger!
Jeg er svært glad i ham.
Biene gjorde det ikke.
Det var ikke bienes skyld.
Det var vepsene.
Roger lette etter det som drepte biene. Og han fant det. Vepsebolet.
Han måtte hindre at de utslettet biene, og gjorde det verste av alt.
Han forsøkte å drukne dem med vann fra kannen.
-Hvordan vet De at det var dem? -Bier etterlater brodden. Ikke veps.
Det var ingen brodder i Rogers hud.
Da de angrep, slapp han kannen og løp for å beskytte biene.
Hans fotspor går fra bigården til bolet, og tilbake igjen.
Han forsøkte å redde biene.
Ja.
Det var en gang en kvinne.
Jeg kjente henne i mindre enn én dag. Et kvarters samtale.
Hun hadde behov for min hjelp.
Et desperat behov for å bli forstått av noen.
Av meg.
Så jeg beskrev sakens detaljer, slik jeg så dem.
Til hennes tilfredsstillelse, trodde jeg.
Jeg så henne gå.
Innen få timer hadde hun tatt sitt liv.
Ved å identifisere årsaken til hennes fortvilelse,-
-hadde jeg gitt henne fritt leide til å gjøre det hun aktet.
Jeg burde ha gjort det nødvendige for å redde henne.
Løyet,-
-funnet på en historie.
Tatt hennes hånd, holdt om henne mens hun gråt,-
-og sagt: "Kom og lev med meg.
La oss være alene sammen."
Men jeg var fryktsom.
Egoistisk.
Hun var årsaken til at jeg kom hit, til biene mine,-
-slik at jeg aldri mer kunne skade noen.
Jeg etterlater huset til Dem.
Dem og Roger.
Huset, eiendommen, bigården.
Alt, inne og ute.
Og siden jeg ikke vil ombestemme meg, forstår De sikkert-
-at det blir langt mindre komplisert for alle-
-om dere to ikke reiser av sted til for eksempel Portsmouth.
Mrs. Munro.
Roger er våken.
Kjære Mr. Umezaki.
Jeg skriver for å fortelle at jeg endelig husker at jeg møtte Deres far.
En kvinne var død fordi jeg hadde mislykkes med hennes sak.
Skyldfølelse hadde svekket meg,-
-og mine evner var langt fra på sitt skarpeste da jeg ble tilkalt-
-til Diogenesklubben-
-for å møte min bror Mycroft.
Denne herren har tilbudt sine tjenester.
Han ønsker å arbeide for vårt land.
Jeg er her for å bedømmes.
Jeg ønsker å være til nytte.
Tror De jeg egner meg?
Det er jeg sikker på.
Godt. Det er en liten hake.
Mr. Umezaki har hustru og barn i Japan.
Han spør hva som er den beste løsning.
Skriv et brev. Si at De akter å bli værende i England,-
-og at det kan ta lang tid.
Deres far tjente Det britiske rike i mange år,-
-i hemmelighet,-
-og med den ypperste distinksjon.
Fra...
...Malakkastredet-
-til Arabiahavet.
Han var en tapper og edel mann,-
-som hans elskede hustru og sønn-
-med rette kan være stolte av.
Sherlock Holmes.
Min venn John.
Min bror Mycroft.
Mrs. Hudson.
Masuo Umezaki.
Maya Umezaki.
Ann.
Hvem er den for?
Meg. Dem.
Men ikke på en stund ennå.
Har De fullført det De måtte?
Ja, det har jeg.
Mitt første forsøk på diktning.
Man bør ikke forlate verden uten en følelse av tilendebringelse.
Bruk denne i en av dine historier.
En glasskule. En bie.
Og Roger.
Lær meg å sette dem ut av spill.
Dronningen leder kolonien.
Dronene betjener dronningen.
Arbeiderne gjør arbeidet.
Så sant.